Solastalgi

Solastalgi er en betegnelse for menneskets eksistentielle udsathed og kvalfulde oplevelse af drastiske menneskeskabte forandringer af natur og miljø, især beskrivende den sorgfulde oplevelse af tab, beboere i de påvirkede områder oplever. Ordet solastalgi er en neologisme dannet af det latinske solacium ’komfort, trøst’ og det græske suffiks                -algia, afledt af algos ’smerte’. Det bliver især brugt indenfor økokritik og i forbindelse med antropocænen.

Semantisk er solastalgi mindre selvforklarende end det græske ord for hjemve, nostalgi (bogstaveligt ’smerte ved hjemlængsel’), eftersom solastalgi kan oversættes med henholdsvis "smertelig komfort" og ""smertelig trøst". Hvor første oversættelse afføder et noget umedgørligt oxymoron, udviser anden oversættelse en affinitet til følelsens ambivalens, som termen nostalgi også konnoterer. Ophavnsmanden til termen, den australske filosof Glenn Albrecht, har forklaret at nydannelsen opstod som et forsøg på at beskrive de lokales sorg - i New South Wales, Australien - da deres hjemstavns miljø og natur forandredes og forsvandt som resultat af kommerciel minedrift. Af samme grund er det ofte befolkninger der traditionelt har en stærk tilknytning til naturen, som oplever solastalgi.