Ecocriticism

Økokritik som begreb blev publiceret i 1992, men det var først i 1993 at økokritik blev anerkendt som værende en kritisk tilgang til litteraturens behandling af naturen som objekt blandt litterater. I stedet for en subjektivering af menneskets introspektive verden, der kanaliserede naturen i form af billede og metaforer, for at fremføre forståelse og indsigt, poserede økokritik en indstilling overfor litteratur, som værende ansvarshavende overfor den globale, relevante trussel af bla. klimaforandringer og global opvarmning. (Introduction: Literary Studies of an Age of Environmental Crisis - Cheryll Glotfelty)

Opstillet først i en litterær artikel, skrevet af Harold Fromm fra foreningen ASLE (Association for the Study of Literature Environment), så var økokritik i begyndelsen et overset  koncept, på baggrund af ande litteratur kritiske fokus punkter, såsom kønskritik, magtbalancer og forbrugerkultur. (Introduction: Literary Studies of an Age of Environmental Crisis - Cheryll Glotfelty)

Økokritik opstiller et overordnet problem; hvordan skelner man natur prosa som en genre? I forlængelse, er det nødvendigt at opfinde en ny kategori inden for kritiske fokus punkter, således at sted bliver sat på samme niveau som køn, race, kultur. (Introduction: Literary Studies of an Age of Environmental Crisis - Cheryll Glotfelty).

Økokritik, til forskel fra andre kritiske tilgange, kan karakteriseres ved måden hvorpå den undersøger, og behandler relationer mellem forfattere, de tekster som produceres og verden som fysisk helhed. Derudover udvider økokritik den fysiske verden til en global helhed, frem for at beholde den i sammenhæng med en social kuppel, dvs. verden som globe undersøges.

En af grundpillerne, som økokritik demonstrerer evnen til at forbinde prosa med naturvidenskabelige undersøgelser. I samarbejde kan disse discipliner formidle og fordele information til et bredere publikum, frem for en specialiseret gruppe, såsom andre videnskabsfolk (i.e. kemikere, fysikere, biologer). Litteraturen og naturen støtter hinanden, derfor bliver man påvirket af den måde naturen skildres i litteraturen, og af samme årsag, påvirkes naturen af dens skildring i litteraturen, hvilket danner grundlag en fælles forståelse for et ellers enormt problem, frem for distancering af menneskets indflydelse på klimaforandringer el.lign. (Introduction: Literary Studies of an Age of Environmental Crisis - Cheryll Glotfelty

)Økokritik omhandler løst en adskillelse af det menneskelige subjekt fra verden. For at parafrasere Emmanuel Kant; verden derude kan du aldrig se som den er, alt hvad du opfatter er betinget af din hjernes strukturer og din egen personlige opfattelse, dvs. mennesket er fanget i sin egen subjektivitet. Korte og det lange er, økokritik er en kritik af objektivering af naturen, vestlig modernitet og mennesket subjektivering af naturen i forhold til en litterær tilgang.